сценаристи Виктория Токарева Георгий Данелия
Постановка Александър Серий
Режисьор К. Старостин
Ролите изпълняват:
Евгений Леонов
Георгий Вицин
Савелий Крамаров
Раднер Муратов
Ераст Гарин
Наталия Фатеева и др.
Джентълмени на сполуката
нелирична комедия
Археологична експедиция №13 2 км
Тук сигурно има змии? - Какви ти змии?
Кобри! - Камилата да легне!
Легни! Легни, батка! Вася, Вася, Вася.
Доцент, той не ляга! - Ще му разбия муцуната!
Чу ли? Ще ти разбием муцуната! Лягай, гадино, на кого говоря!
Къде? - Ей там, в жълтата палатка.
Оки-токи. Като стъмни ще го вземем!
СССР МИНИСТЕРСТВО НА ВЪТРЕШНИТЕ РАБОТИ
Кажете, колко тежи този шлем? 5 килограма, 243 грама, чисто злато!
Да, тежка шапчица.
Другарю полковник, това е уникална археологическа ценност.
Потвърдено е, че именно това е шлема, който загубил
Александър Македонски по време на неговия Индийски поход.
Славин при мен! Трябвало е добре да охранявате вашата находка.
Имахме пазач! - Пазач!
За вас това представлява историческа ценност, а за джебчиите - къс злато.
Те могат да го нарежат, претопят и даже продадат зад граница.
Самоличността на престъпниците е установена. Всички - рецидивисти.
Ермаков, Шереметиев, Белия - главатар.
Може ли? - Моля. Много опасен престъпник.
Каква отвратителна мутра.
Мамо, аз вече закъснявам.
Нося, нося.
Хапни, хапни, скъпи.
Благодаря.
Добро утро, Евгений Иванович! Как е там моят Димка, палав ли е?
Бъдете по-строг с него.
С карта.
С карта съм!
Детска градина №83
Здравейте, Елена Николаевна! - Добро утро. Лошо се хранят.
Здравейте.
Минутка внимание!
Днес яденето тук се отменя! - Ура!
Ще полетим на космическа ракета към Марс. За командир назначавам Игорьок.
Игорьок, днес ти ще си командир. - Слушам!
Моля, вземете в ръце космическите лъжици. Подкрепете се хубаво.
Ракетата няма да се върне на Земята до обед.
Гениално!
Евгений Иванович, може ли за минутка? - Извинявай, сега съм зает.
Този другар настоява.
Падна ми!
За Доцента!
Това не ти е за дреболии по джобовете да бъркаш!
Ще си купя автомобил с магнетофон, ще си ушия бляскав костюм и в Ялта!
Пригответе се, ще ги хванем.
Е, какво? - Скри ли шлема?
Лових риба. - Къде, каква риба?
До пристанището... От дупка в леда. Крив, можеш ли да се гмуркаш?
Къде да се гмуркам? В този студ? Нямахме такава уговорка!
Засякоха ни. - Какво имаш предвид?
Чувствам... Аз винаги чувствам... Трябва да се разходим.
Здравейте. - Край! Кино няма да има. Спряха тока.
Не ни е страх от сивият вълк, сивият вълк, сивият вълк...
Къде отиваш, глупав вълк, стар и страшен вълк.
Не ни е страх от сивият вълк, сивият вълк, сивият вълк...
Къде отиваш, глупав вълк, стар и страшен вълк.
Юнаци сте, деца, да ръкопляскаме!
А сега, какъв е сивият вълк?
Аз съм зъл и страшен сив вълк, аз прасенцата надушвам.
Харесва ми, Благодаря. Само че знаеш ли, Игорьок, как е по-страшно.
Аз съм зъл и страшен сив вълк, аз прасенцата надушвам.
Евгени Иванович, тук е... Ненормалният дойде.
Здравейте, скъпи другарю Трошкин. Седнете. Хванахме грабителите.
Поздравления. - Няма за какво. Нямаше го шлема.
Всичко прерових там.
А къде е - не казват. Мълчат. Но имаме идея. Помолиха ме да говоря с вас.
Слушам ви. - Та ето...
Прикрепяме ви перука, рисуваме ви татуировки и ви пращаме в затвора!
Как така? Защо?
Гениално! Дори родната ви майка няма да различи кой кой е!
Не ви разбирам. - Господи, Боже мой!
Вече имаше съд. На двамата дадоха по четири години, но това е нищо,
а този, с когото ви обърках - осем години.
Те лежат там, в Средна Азия, а този до Москва. Сега ясно ли е?
Не. - Господи, Боже мой!
Вас ви внедряват при тези. Те си мислят, че вие сте оня!
И вие узнавате от тях къде е шлема! Сега, съгласен ли сте?
Не, не съм съгласен. - Защо?
Това е смешно. А какво ще кажа у дома?
Ще кажете, че сте отишли на симпозиум, на конференция.
Не, не мога. Имам работа, деца.
Имам елха да нося. И въобще... това е неетично.
Етично - неетично! При нас ги глезят, на ръце ги носят, превъзпитават,
а трябва, като в Турция едно време: пускат крадеца в каца с лайна,
само главата му стърчи и го носят из града. А над него еничарин с меч...
и на всеки 5 минути размахва меча над кацата,
Така че, ако крадецът не се потопи - отсичат му главата!
Така цял ден се гмурка в лайната. - Това е в Турция, там е топло.
Бяга? - Чупи, офейква.
Правилно. Не говори истината? - Бута фитили.
Хубаво? - Оки-токи.
Бар? - Кръчма.
Ограбване? - Гепи.
Лош човек? - Рапон.
Хубав човек? - Забравих, сега...
Пич, действително: пич.
Перука? - Може би ще пробвате?
Може. - Силно дърпайте. Специално лепило,
може да си мие главата. - Натурална.
Прилича ли? - Прилича, но е добър, а онзи е зъл.
Как ви харесва при нас? - Гот е. Къде ми е кревата?
Нарове. Вие трябва да заемете най-доброто място.
- А къде е тук най-доброто? - Нали ви казах! Под прозореца, ей там.
Там са вещите на някой. - Хвърлете ги на пода,
а като дойде стопанина, кажете му: изчезни оттук и така нататък...
Помните ли? - Помня.
Това е! Сега се връщат от работа.
Не забравяйте - изпитали сте стрес с частична загуба на паметта.
Ако почнат да ви бият - веднага чукнете по вратата.
Хубаво, всъщност оки-токи.
Ей, ти! Защо си хвърлил моите вещи?
Ти.. това... Ти си това...
Какво "това"?
Хайде... Хайде... Не бъди лош...
Та това е Доцента! Здрасти!
Я, чупка оттук! - Да, чупка! Нека се чупи оттук,
че ще му счупя рога, разбия муцуната, ще му извадя комбалите! Цял живот
ще бъдеш на лекарства, сарделка, съсел, рапон, Навуходоносор,
петел хамбургски! - Така кажи...
Физкулт-ура!
О, кого виждам!
Здрасти! - Скърцащ!
Дечица, не ви ли се струва, че вашето място е до кофата за сране?
Кой е този? - Никола Питерски.
Колко съм нарязал, колко съм прерязал, колко души съм погубил!
Ще ти извадя комбалите! - Помощ! Хулигани ме лишават от зрение!
Нищо страшно.
Крив! - Какво?
Къде дяна шлема, пандизчия?
Аз? Ама нали беше у теб. - А аз къде го дянах?
Откъде да знам? - Ще те поставя на място!
Какво? - Ще ти разбия муцуната.
Какво ти става, Доцент? Откъде да знае за шлема?
Винаги го носеше в торбата, с торбата идваше, с торбата си отиваше.
А като ни хванаха, оказа се, че го няма там.
Загубил си го и веднага - Кривия. Каквото стане, веднага - Кривия.
Ти, май, нищо не помниш? - Не помня.
Във влака паднах от рафта за багаж, ударих си тиквата.
Някои неща помня, други - не.
Закълни се! - Да не изляза оттук! Съда помня,
как взехме шлема - помня, а в средата - дупка!
Така не става: ту помня - ту не помня!
Случва се! Аз веднъж се натрясках, събуждам се в милицията -
нищо не помня! Мисля... - Чакай!
Как пристигнахме в Москва помниш ли? - Не.
Настанихме се в някакъв курник. - А после?
Напихме се. - Млъкни!
Някакъв чичка дойде при теб, говорехте с него на двора.
Какъв чичка? - Каза, че е гардеробиер в зала...
концертна. - Не помня. А после?
При спекулант отидохме! - Къде?
На булеварда! - Кой булевард? Как се казва?
Където пътуват колите! - Адреса не знам, но помня къде е.
Слушайте, млъкнете, моля ви се. Като развалена плоча: помня -
не помня. Оставете ни да спим.
За къде сте? - За затвора!
Не, моята работа е да възпитавам деца, а не да бягам с вашите джебчии
из Съветския Съюз.
Вика ме полковника и казва: ако тези двамата не са московчани
и не знаят названията на улиците, могат да ги покажат на място!
Ще им устроим лъжливо бягство и те ще ни заведат при шлема.
Ако, разбира се, можете да склоните другаря Трошкин.
Няма да можете!
Захвърлям всичко, летя тук, хващам такси, а той казва - не искам.
Да, не искам. Имам 100 деца всяка година и всяко има мама,
татко, баба, дядо. Знае ме целият Черемушкински район. А вие искате,
да се разхождам из Москва с такава мутра, че и в такава компания.
Днес сутринта прибягах до вашата майка и й казах, че симпозиума са го
удължили с две седмици.
В 10:00 при арматурния склад. Шофьорът - мой човек.
А пари, дрехи? - Има. В копа сено, зная мястото.
Ще ни хванат! Само да шавнем - ще ни заковат.
Вървете по дяволите! Вашите пари - стават наши.
Неудобно вагонче. - Не е далеко, ще потърпят.
Повторете задачата!
Заставам до арматурния склад, така че да не ме забележат.
Когато видя, че тримата са влезли в цистерната, заминавам,
без да пълня цимент, към Алибакан. Спирам до кафенето и отивам да пия чай
докато онези тримата не излязат. - Изпълнявайте!
Слушам!
Време е!
Сега накъде? - Към арматурния!
А къде е арматурния? - Там!
Къде там? - Там!
Как ще е арматурния, там е шлосерния.
Какво съскаш? Сам видях, как взимаха арматура оттам...
Напред!
След мен!
Отпътувахме!
Защо спряхме? - Проверка, сигурно.
Пълна е кутийката! Затваряй!
А казваше, че ще тръгне празна.
Тиня. - Като в Турция.
Напред!
Бързо... Бързо...
Чакайте...
Николай Григориевич, нима не разбирате, че това е безсмислено?
Според вас през шланга ли са минали? - А къде са тогава?
Тук няма никакво сено. - Знам.
Може би пак си забравил нещо? Може да не е в сено, някъде другаде?
Ще ти разбия муцуната.
Какъв хубав цимент. Не се отмива целия.
А ти защо избяга? - Всички бягаха и аз побягнах.
Ако се залепи към нас, бял ден няма да видим! Кажи му,
че не сме се уговаряли така! - Ти му кажи.
Върви си! Какво ти казаха? Заминавай, хайде!
Лош човек си, Крив, зъл, като куче.
Продажник! Доцент, видя ли, веднага се отцепи.
Добре, ще го вземем с нас. - Спри го.
Ей, ти! Ела тук. За какъв срок беше? - Една година!
А сега още три ще ти прикачат... бягство, алинея 188.
Доцент, Доцент, какво ще правим?
Така ще вървим. - Така?
Ще ни усетят! - Нека мислят, че сме спортисти.
След мен!
Отваряй пътя, батка!
Физкулт-ура, батка! Салям алейкум!
За вас какво, другари?
Ей, сега.
Поздрави от Славин! - От кой Славин?
От Владимир Николаич. - Не познавам такъв. Какво искате?
За нас трябва да има места.
Колко сте? - Трима! Не, четирима, един излишен.
Има места за всички. Дайте си паспортите.
Довечера треньора ще ги донесе.
От кой отбор? - "Трудови резерви".
А как е "Динамо" бягат ли? - Всички бягат.
Ключове, има ключове! - Навик.
Бих хапнал! - С удоволствие.
В затвора сега ядат... макарони.
Ето какво. Нито крачка оттук, скоро ще се върна.
Другарю! Бихте ли ми заели за няколко минути някакви панталони?
Не са ни донесли дрехите, а трябва... - Може ли една партия шах?
После.
Милиция. - Лейтенант Славин.
При нас такъв няма. - Как така няма?
Така. Няма и не е имало. - Аз съм Доцент!
Поздравявам ви!
Не ви ли предупредиха? - За какво?
Момче, това кой град е? - Новокасимск.
- А Алибакан къде е? - Далеч, на 30 км оттук.
Седнете. - Благодаря, ще постоя прав.
Аз съм от Москва. Ваш колега. Възпитател в 83-та детска градина.
Ние сме четирима. - И всички сте възпитатели?
Нещо такова. - Е, разказвайте.
В цистерната, с която пътувахме, се оказа цимент, случайно.
Връхната дреха стана негодна. Много ми е неловко, моля ви,
дайте ми 19,40 рубли за 2 дни. - Стигат ли за четиримата, другарю?
Стигат. Сметнал съм ги!
Да вървим!
Тук ще бъде стая за игра...
...а ето тук ще бъде спортна зала.
Харесва ми. - Още по-добре.
Вие с вашите възпитатели освободете тази стая от радиатори.
Ще освободите коридора, там също има врата.
Сложете ги под стълбата и ще ви платя 20 рубли. Става ли?
Става. Само че имам молба към вас. Ще работим нощем.
Вашите 20 рубли ги сложете...
в това чекмедже, а на вратата сложете катинар.
Когато извадим всичко, тази врата ще се освободи и ще си вземем заплатата.
Само да знаете, мили мой колега: катинарът ще бъде стабилен!
Шах!
Мести коня, коня мести, глупак! - Стига! Мат!
Извинете. - Благодаря за вниманието.
Край? - Не, не още.
Самобръсначката - за сакото и панталоните.
Само сакото.
Мести коня! - Изчезни!
Мести коня, бял ден да не видиш!
Ние местим така!
Местихте ли? - А бе, местихме, местихме.
Мат. Върнете ми сакото.
Какво правиш? Кого биеш?
Ушите ми, ушите ми!
Другари, другари, побъркахте ли се?
Остави!
Сега се събличаш и връщаш вещите! - А това видя ли?
Ето ти.
Сваляй!
Срамота, срамота, другарю!
Стани!
Ето какво. Ако не искаме отново да сме зад решетките, ако искаме
да се доберем до шлема,
от днес нататък спирате разприте. Няма да играете, да пиете,
да крадете без мен.
Оставяте жаргона и прякорите, ще се обръщате по име, даже когато сме сами.
Как се казваш? - Гаврил Петрович.
Ти? - Федя!
Ти? - Али-Баба!
Казах да оставите прякорите!
Това е фамилията ми, а името ми е - Василий Алибабаевич, Вася.
Хубаво! - Като камилата.
На мен ще ми викате Евгений... Александър Санич! Ясно?
Питам, ясно ли е? - Ясно.
Седни!
Като се стъмни, ще оберем касата. - И той ли идва?
Всички.
Ама той при удара ще ни издъни, рапона, при първото хлътване!
Ела насам, Федя, седни, вземи лист, пиши:
рапон - лош човек, издъни - предаде, сгреши.
Шукване - опасност, мръдване, удар - обир. Записа ли?
Сега, Федя, кажи за Вася, онова което каза по-рано, на граждански език.
Този лош човек ще ни предаде при първата опасност.
71-ва.
46та. - Какво? 32-ра, скатаваш се, гад!
Александър Санич! А Гаврил Петрович ме ругае на жаргон!
Без разговори!
Тихо. - Какво стана?
Този Василий Алибабаевич... този... лош човек...
изтърва товара си на крака ми, копеле!
Тук!
Може да са го убили? - Николай Георгиевич, в 8:30 е излязъл
от хотела и строил отбора си на градския стадион.
В 9:00 е купил от универ. мага четири тренировъчни екипа.
В 9:20 се е свързал с наш сътрудник,
а в този момент те идват насам, с много висока скорост.
Евгений Иванич, а аз мислех, че не сте между живите, скъпи мой!
Спи ми се! Може ли да дремна, Гаврил Петрович?
Не.
И така стърчим пред всички, като три тополи на площада...
Ще се излегнеш, като куче.
Защо плюеш, Вася? - Пършив чакал съм аз - отнех
парите на децата, ограбих детската градина!
Какъв културен се извъди! Когато смесваше на колонката бензин
с магарешка пикня - не беше ли пършив? - Едно е бензина, а друго децата...
Къде тръгна? - В затвора!
Стой! - Защо го държиш?
Нека отива. Имаше година, три за бягството, пет за градината.
Иди, иди, Вася.
Чети!
Разпишете се: пари за четирима, дневни, квартирни... дрехи.
Това е за вас. - Благодаря.
Защо за четирима? Да мъкна този Василий Алибабаевич със себе си ли?
Ще се наложи. Ако го арестуват, другите ще имат повод за подозрения.
В Москва ще живеете на адрес: Конна пресечка, №8.
Апартамент? - Изберете си. Блокът е предназначен
за събаряне, живеещите са изселени.
Но нали не се отоплява! - Не се отоплява и осветление няма.
Не е ли по-добре да отседнат при мен на вилата? До Москва имам вила.
Благодаря! Само на неутрална територия ще съм спокоен.
А вярно ли е, че за бягство дават 3 години?
Дават! - Ето какво, искам за моите това да
не се отнася. - Разбира се от само себе си!
Алибакан - Москва
Едно, две, три, четири!
Дал е фира! Явно силно си е тряснал главата.
Доцент, Доцент, а милиционерски кубинки купи ли си!
Това беше източен базар, а не ЦУМ.
Ето такси. Спри го.
Шефе, шефе, свободен ли си? - Свободен съм.
Тук ли е? Ето дървета, ето булевард, ето сив блок.
Ех, човеко! Глух ли си? Казаха ти: дървото е такова...
Елха ли е? - Ти си елха! Казаха ти: такова!
Говори по-ясно, вече осем рубли похарчихме.
Имаше ли езеро? - Нямаше. Имаше канал.
Може би паметник?
Паметник имаше. - Чий паметник?
Ами, не знам? Някакъв тъпак. - С брада?
Не. - С бакенбарди?
Не помня. Със сако!
Седнал? - Какво?
Седи ли? - Кой?
Твоят тъпак! - Плоска шега! Ама, че си!
Как ще седне? Той е паметник!
Къде? - Вкъщи!
Купи си карта, цървул!
Ето билети за концерт, ще проверим варианта с гардеробиера.
Открих го, открих го! Ето го тъпака със сакото!
А там е дървото!
Момиче, не ме ли познаваш? - Не.
Слушай, Доценте, казах ли ти, че почнах на чисто?
Казах ли ти? - Каза.
Казах ли ти - по-добре не идвай? - Ами... каза.
Казах ли ти - по стълбите ще те пусна? - Каза.
Тогава не се обиждай!
Какво е това? - Нужно е!
Изтрийте си краката, моля.
Затворете вратата.
Добре го даваш! - Харесва ли ви?
Яденето е сложено! Седнете да хапнем, моля.
Василий Алибабаевич, ти си юнак!
Картофки!
Още по-вкусни са печени на дървени въглища... В дома за деца, когато
ходихме на излет, ги пъхахме в жарта.
Имах интересен случай на фронта. Веднъж, като стояхме при Курск...
Послъгва! На фронта! Днес, откакто си удари главата по стълбите
и втората половина ти отказа. - Да, наистина.
В гората се родила елха, в гората расла.
Зиме и лете стройна и зелена била.
И ето, украсена за празника, при нас дойде...
И много, много радости донесла на децата...
Сан Санич! Дай кинти да купя газов котлон. Печката е много зле -
може да направи пожар. - Добре, ще ти дам кинти.
Няма. Имаше, а сега ги няма. - Изгуби ли ги?
Може да съм ги изтървал? - Не, шофьорът ги е гепил. Точно така!
Още тогава не ми хареса мутрата му! - Мутрите на всички ни са хубави!
Какво ще правим сега? - Трябва да работим, Доцент.
Млъкни! Слушай, Доцент, ей сега със Скърцащия ще прибягаме до пазара.
Не, ще отидем заедно.
Ей, гражданино! Не ходи там, мини оттук,
че снега ще падне на главата ти - съвсем мъртъв ще бъдеш!
Бабичке, Не ходи там, мини оттук. Снега ще падне на главата ти!
Време е!
Здравей. - Здравейте.
Кажете... - Времето е хубаво, нали?
Хубаво е... - Върви! Довиждане!
Довиждане. - Върви.
Вежливостта - най-доброто оръжие на крадеца...
Ти на третия, ти на петия! Изпълнявайте!
Какво въздишаш? - Пършив чакал съм, все крада, крада...
Какво крадеш? - Отцепка съм сега...
Вече откраднахме! Тръгвам. - Я, чакай.
Стой!
След мен, деца, не изоставайте!
Здравейте, Евгений Иванович!
Здравейте, деца! - Спри!
Евгений Иванович, накъде?
Като от балета! Белият лебед! - А ти гледал ли си го?
С жената през 54-та взехме отпуск и отидохме в Москва.
Тя все ме караше на балет да ходим.
Къде е сега, жена ти? - Няма я.
Умря ли?
Аз умрях.
Трябва да се маскираме, Доцент. - Какво?
Чистачката ни засече. Сега не можем да се покажем така на улицата -
ще ни забележат.
Искам дамски обувки, 3 чифта,
номера 42, 43, 45.
Хубави крака!
Момиче, колко е часът? - 6:15ч.
Момиче, а как се казвате? - Таня.
Аз съм Федя.
Глупачка.
В СВЕТА НА ЧУДЕСАТА
Този! Тогава дойде при теб.
Не желаете ли бинокъл?
Ще ни забележат тук. - Скрийте се в тоалета.
Влезте! Надюша, дойдоха при мен.
Моля, вземете!
Позна ли ме?
Утре в градинката до Болшой театър, в пет!
Извинете.
Момичета, да не сте се объркали случайно?
Влизай, батка! Какво си се стъписал?
Извинете.
Къде е той? Ще ни заковат тук. Трябваше да отидем в дамската.
Ето още една.
Тръгвайте.
Парите! Парите са под перваза на пода.
Ясно! Ето кой открадна парите! Рапон!
Ще отговаряш за рапона! - Ще ти отговоря аз!
Прекратете! Остави!
Ченге!
Този закон е отдавна известен, Не е интересен света без песен
Даже дъжд да вали сутринта, Трябва хората да знаят:
Няма основание за тъга, Утре всичко ще е по-добре, от вчера...
Събуди се и пей, събуди се и пей, Пробвай поне веднъж в живота
да не изпускаш от очите си усмивката. - Чакайте ме тук.
Професор Малцев, моля.
Федя! Ти ли си? - Мишка! Здравей!
Гледам ти ли си или не? - Не, не е той.
Чакай! - Разказвай, как си, къде си?
В завод за лагери, инженер съм.
А ти? - Юнак, аз...
Той е крадец. - Не е смешно, лельо.
Не е смешно. След мен. - Къде?
На вилата ще живеем, на един наркодилър е, току-що се договорихме.
Кой е този? - Федя Ермаков, бяхме заедно
в детския дом...
Обиди се, значи.
Знаеш ли, Доцент, ти разбира се, си крадец с авторитет,
но защо каза това на Мишка?
Видя го какъв е, не е като нас...
Видя, как се зарадва? А ти с него...
Сега какво ще си помисли? - Какво има да мисли? Ще завижда.
Ще завижда... - Че как? Кой е той?
Обикновено инженерче. Какъв му е живота?
Сутрин на работа, вечер от работа, вкъщи жена, деца сополиви.
Е, на театър ходи и на санаториум отива в Ялта. Смъртоносна скука!
А ти? Ти си крадец! Джентълмен на късмета! Откраднал, изпил - в затвора.
Откраднал, изпил - в затвора. Романтика!
А ти казваш... Разбира се завиждат.
Едно, две, три, четири...
Краката високо, не се скатавай!
Едно, две, три, четири...
Застанете в средата!
Едно, две, марширувай на място, едно, две, три четири.
Едно, две, три пъти пляскай... Едно, две, два пъти тропай...
Краката горе, не сгъвай колената.
Клекни, стани, клекни, едно, две...
А сега преминаваме към водна процедура.
Хубаво, хубаво е. - Доцент!
Настинал съм. - Ще ти разбия муцуната!
Само това знаеш...
Бели снежинки кръжат от сутринта...
Благодаря. Елена Николаевна, за това, че ме видяхте в Москва,
засега никому ни дума...
Защо бях в такъв вид? Това е нещо като конкурс за званието
най-добрият Бармалей. Извинете, извинете.
Яденето е сложено!
Нали казах, нищо да не пипате! Ще счупиш инструмента!
Той също и нарисува с червило на огледалото гола жена.
Какво? - Ще ядете ли или не?
Картофки! - Ръцете!
Какво ръцете? - Покажи ръцете!
Измий ги!
И да се яде не може! Измий, измий!
Сан Санич! Дай ми кинти, моля. Ще купя газова бутилка,
че тук печката не гори хубаво.
Слушай моята команда! Нищо не пипайте! Огън не палете!
Ти ще изпереш всичкото бельо, а вие...
...за вас английски език... Научете го от кора до кора. Като се върна -
ще проверя. Ако не го научите - ще ви извадя комбалите, ще ви разбия муцуните
и как беше, носовете ще ви откъсна. Ясно?
Защо ни е английски? - Ще ограбим посолството!
Молив? - А пенсил.
Йес. Маса? - А тейбл.
Йес. Момиче? - Птичка.
Не, по-английски? Гьорл!
- О, йес, йес гьорл! - Йес, йес, ОБХС.
Здравейте! Значи, това сте вие? - Не, не сме. Стопанина е в Москва.
Знам. Аз съм стопанката.
Това е Вася. Нашият младши научен сътрудник.
Здравейте! - Здравейте.
Какви юнаци! Чистота, порядък. А моят мъж не можеш го накара да пере.
Доцента, ще го накара!
Елате да пием чай. Донесох ви торта.
Дъщерята на стопанина-дилър. Само дето тя мисли, че татко й е учен
и нас също ни е набедил, че сме учени, гледай да не се издъниш!
Звъня на татко и питам, кого е приютил? Отговаря ми - това са мои колеги,
археолози от Томск. Аз веднага тук.
Миналата година когато бяхме в Томск, вашият професор Зеленцов, така ни прие!
А професора не дойде ли? - Не... дойде Доцента.
Как се казвате? - Людмила.
А аз съм Федя.
Над какво работите сега? - Ами така... търсим.
Колко е интересно да вадиш от земята отдавна отминали, забравени тайни!
Как ви завиждам! Вземете ме с вас?
Нали имате длъжности, които не изискват особена подготовка?
Готвачка или нещо друго? - Всичко зависи от способностите.
Например един познат, също учен, завършил е 3-ти клас,
а така ще нарисува десятка за 1/2 час, че няма да я отличиш от истинската!
Е, той ли е? - Дявол знае... Ще проверя.
Простете, да ви се намират клечки? - Не пуша.
Какво? - Не, не е той.
Ченге. - Точно така.
Проверката показа, че по адресите на хората на Доцента, шлем няма.
Остава последната версия - гардеробиерът Прохоров.
Обаче не ни се удаде да проверим тази версия: Прохоров не се яви на срещата.
Вероятно е заподозрял нещо. От работа се е уволнил, вкъщи не се е появявал.
Трябва да го търсим. - А ние какво да правим?
Хиляди извинения на вас, огромна благодарност; свалете перуката,
измийте татуировките, идете си вкъщи, посрещайте Нова година.
Много ви благодарим. - А моите?
А вашите подопечни днес ще ги върнем на мястото им.
Не разбирам.
А ако гардеробиерът се намери, може отново да потрябваме?
Евгений Иванович, не исках да ви казвам, но днес е избягал от затвора
Белия - Доцента. Невероятно, но факт. Опасно е да оставате в такъв вид.
Може би утре? Все пак Нова година е празник и те също се стараха.
Живеем извън града, малко вероятно е Доцента да ни намери.
Добре, само че нито крачка от вилата! Да, препратихме вашето писмо
до жената на Шереметиев, ето отговора й. Адресиран е до него.
Обещайте на първи да обядвате у нас? - Обещаваме!
Жалко, такава хубава жена, а бащата - дилър, спекулант.
Какво сте се развикали? Кой ви позволи да излизате?
Появи се... лошият човек.
Вася... Гаврил Петрович...
Федя...
Другари,
Дойде Нова година. Желая ви, през новата година да започнете нов живот.
Всичко може да се случи, но знайте: където и да сте, където и да съм аз,
винаги ще ви помня, непременно ще ви намеря.
А сега... Една минутка... Ей сега.
Къде отиде? - Кой знае? Сега не можеш го разбра.
Какво има за разбиране? Където и да отидеш, казва, ще ви намеря
и ще ви прережа гърлата. - Направо на смърт?
Разбира се. Казват, че бръснел гладко - шат и мат.
Съвсем озверя. Чакал.
Кой е дойде? При вас дойде Дядо Мраз, подаръци ви носи!
Федя, ела тук. - Какво съм направил?
Ела, ела. Носи ги със здраве у дома.
За какъв чеп са ми? Нямам дом. - Ще имаш, всичко е пред теб.
Пък и за затвора стават. Вземай. - Само знаеш да кълнеш.
Това е за теб, Вася... Гаврил Петрович, това е за теб.
Благодаря.
Чиста вълна. - Това също е за теб.
За нас.
Оцет. Без водка е скучно.
Задължително ли е да се напиеш, като свиня?
А какво друго да правим?
Може просто така да поседим, да поговорим от душа.
Не съм прокурор, че да разговарям с теб задушевно.
Може да поиграем на нещо.
Ама, че го каза! Намери балък да играе с теб! Имаш девет туза в тестето си.
Защо трябва да е на карти? Малко ли са интересните игри?
На стражари, на кораби. Ето хубава игра, на градове. Аз казвам "Москва",
а ти от последната буква А - Астрахан. А ти с "Н" - Новгород, разбра ли?
Сега ти, Федя, кажи някой с "Д".
Воркута. - Защо Воркута?
Бях там по едно време.
Хубаво. А ти, значи, с "А". - Джамбул.
Откъде накъде Джамбул?
Защото там е топло, там е домът ми, там е майка ми.
Добре. Тогава хайде така да играем: ще изляза, вие нещо ще скриете,
като се върна - ще го намеря. Става ли, Федя?
По-добре шлема да беше намерил. - Замълчи.
Ще крием, а той ще гледа през пролука? - Защо? Хайде ти излез и скрий.
А ти ще гледаш да не поглеждам. - Защо аз? Винаги все Федя, Федя.
Ще ти разбия муцуната, пършивец такъв! - Муцуната, муцуната...
Доцент, бил ли си някога малък? - Бил съм.
Имаше ли татко, мама? - Имах.
Защо си такъв зъл? Защо си като куче?
Скри ли го? - Скърцащия се обеси.
Сам дойде. - И ти си тук.
Щях да се втурна към теб, но почувствах, че има засада там.
Усещам я. Винаги я усещам.
Митяй, трябва да се скрия.
Да вървим.
Къде отиваме? - Върви.
Извинете, докторе, че напразно ви разтревожихме.
Нищо. Дайте му валериан, топъл чай и нека поспи.
Благодаря.
Боли ли, Гарик? - Боли, Вася. Прочети.
Пак.
"Здравей скъпи татко! Разбрахме, че лежиш в затвора
и много се зарадвахме, защото мислехме, че си умрял."
Интересно, тази каква зараза е навлякла на Скърцащия?
Млък!
"И мама също се зарадва, защото като дойде писмото, тя цял ден
плака, а по-рано казваше, че си летец изпитател."
Летец налитащ...
"Все едно, аз се радвам, че си жив, защото мама казва,
че ти си добър, но слабохарактерен."
Точно така! Слабохарактерен - сви общите пари и набеди шофьора.
Я, чупка оттук! Ще ти откъсна рога, рапон!
Прекратете!
Какви хора сте? Как не ви е срам!
40-годишни, половината си живот вече сте преживели.
Какво имате зад вас? А сега какво? Какво ви чака?
Мрак, мръсотия, страх и нищо човешко! Опомнете се, докато не е късно.
Това е съветът ми.
Слушай, Доцент, трябва да се омитаме: лекарката ще не натопи в милицията.
Няма да ни натопи. - Защо?
Цапнах я с брадвата по главата... лежи в кладенеца, може да погледнеш.
До полковник Верченко От Трошкин, възпитател в детска градина
Заявление
Отивам да се разкрия, повече нямам право да лъжа тези "хора".
Ако се случи нещо с мен, моля, никого не винете.
Колко имах? Една година.
Колко дават за бягство? Три!
Колко за детската градина и апартамента? Да речем десет!
Колко стават общо? - 14.
И аз за някакви пършиви 14 години ще търпя тази гад?
Която пусна старицата в кладенеца? Вие както искате, а аз отивам в милицията.
Иди! Тебе няма да те пипне.
А вие? Така ли ще го търпите до смъртта си?
Вася, казвам му: имам настинка, а той...
Стига, омръзна ни с твоята настинка. Ела тук...
Къде сте? - Тук.
Какво правите? - Ще чистим килима.
Ето какво, другари. Край на комедията. Преди всичко снемам това. Вижте.
Раз, два... - Три!
Ще си излежа срока и това е. Спирам! Ще почна работа.
Къде? Пазач в родния колхоз. - Защо пазач?
Мога да чистя сняг, тухли да пека или преводач, вече знам английски.
Ако бяхме донесли шапката! Кой е Доцента? Джебчия.
Джебчии много, а шапката е една. - За шлема щяха да ни съкратят срока.
Къде го е дянал? Навсякъде търсихме.
Джебчия! Казах ти: имам настинка? А ти: муцуната, муцуната.
Караше ме да се гмуркам този студ! - Кога те е карал да се гмуркаш?
Когато ни хванаха. Помниш ли, каза, аз ще ловя риба, а ти се гмуркай.
Беше 30 под нулата.
Чакай, какво каза за рибата тогава? - Ще ловя риба през дупка,
а ти, Кривия, можеш ли да се гмуркаш? - В дупката под леда е скрил шлема!
Точно така! Виж го, спомни си, лошият човек! В дупката е, в Малаховка!
Защо мълча? Отрепка! Поне бележка да беше оставил като се обеси.
Да вървим. - А него?
Нищо, нека сами си го вземат. Такъв нерез как се носи. Да вървим!
Археолози!
Никакъв чеп няма. - На дъното е. Трябва да се гмуркаме.
Защо аз? Винаги Кривия, та Кривия. Вася, Вася, кажи му, нека сам влезе.
Не мога! Студено е, ще се разболея.
Досега се беси, а сега го е страх от настинка!
Физкулт-ура. Гмуркай се! Бързо!
Момиченце, къде е пристана? - Ей там.
Бих ви премахнал, но имам друга работа!
Сега станаха двама. - И на вилата още един.
Стой!
Един! - Юнак си, Фьодор Петрович, юнак!
Двама. - Колкото повече предадем - по-добре.
А ние?
Предаваме се...
Обръснали са го вече!
Субтитри: Slavy CHC